Der har været estiske bosættelser i Kaukasus i over 100 år.
Da krigen mellem Georgien og Abkhasien brød ud i 1992 -
- måtte etniske estere drage tilbage til deres hjemland.
Deres landsbyer lå øde hen, og kun få mennesker blev tilbage.
- Hvem er du? - Hvad?
Kom med udenfor.
- Jeg spørger dig om, hvem du er. - Jeg hedder Ivo. Men hvem er du?
- Er du her alene? - Ja.
- Er du russer? - Nej, jeg er ester.
- Hvad laver en ester her? - Det er mit værksted.
Hvad skal de der kasser bruges til? Sprængstoffer?
Nej, mandariner.
Hvis de er til mandariner, så er det i orden.
Godt. Har du noget mad? Vi er sultne.
Maden er oppe i huset. Der.
Kom. Lad os køre.
Hop ind i bilen.
MANDARINER
- Hvem bor du sammen med? - Ingen. Jeg bor alene.
Kom indenfor. Sid ned.
Okay, bedstefar, men pak maden ind. Vi skal videre.
Nuvel.
Vær ikke nærig.
- Se. Sikke en smuk pige. - Ja, sikke en skønhed.
Hvor er din familie henne? Har du ingen?
De tog alle hjem, da krigen brød ud.
- Hvorhen? - Til Estland.
Og hvorfor blev du så her?
Jeg ville ikke rejse væk.
- Er det din datter? - Mit barnebarn.
Du skal ikke sige noget om hende. Det kan du lige prøve på.
Det var nu heller ikke min hensigt.
Ibrahim.
Hvad er det?
Mad.
Du er flink, bedstefar. En skam, at du er så gammel.
Det er en skam, at modige mænd som dig ældes.
Hvad foregår der derude? Er krigen intens?
Ja. Du må hellere rejse til Estland.
Ikke alle er lige så flinke som os.
- Bor der nogen i de huse? - Nej, de er alle tomme.
Der bor kun én mand tæt på plantagen.
Men han har ikke andet end mandariner. Jeg hjælper ham.
Vi er ligeglad med mandariner.
Men du har skabt en god forretning med de kasser. Flot klaret.
Margus!
Ja, vent.
- Hvem var de mænd? - Kaukasiere. De ville have mad.
De opsøgte ikke mig.
- Fik du en aftale? - Ja.
De har lovet at sende 20 soldater herhen den 7. I én dag.
- Det er ikke tid nok. - Nej...
Men vi må bare plukke det, vi kan.
Fint. Hvis vi venter for længe, bliver det for sent.
Om få dage kommer der nok intense kampe her.
- Kaukasierne advarede mig om krig. - Min major sagde det samme.
Jeg laver ti kasser i dag. Så har vi 200. Er det nok?
Det er op til dig. Men jeg tror, at vi får brug for 50 til.
Okay.
Nu må du ikke knokle dig selv ihjel. Der er fem dage til den 7.
Jo hurtigere, jo bedre.
Margus!
Ja.
- Du blev ikke ramt, vel? - Nej.
- Hvad skete her? - Det ved jeg ikke.
Den bil kørte forrest. Den anden fulgte efter den.
Han skød efter den første, som ramte hegnet. Mit hegn er ødelagt.
Jeg var oppe i et træ... Jeg ville gemme mig.
Jeg så nogen skyde med et eller andet våben. Vistnok en bazooka.
Det er til at blive vanvittig af. Hvad skete der?
Tag det nu roligt.
Han er såret. Undersøg vognen. Og vær forsigtig.
Rolig, rolig...
- Hvad kan du se? - De er alle sammen døde.
- Georgiske skiderikker, hvor er I? - Rolig, rolig...
- Hvordan er der i himlen, svin? - Hold så op.
Lad være med at råbe. Du risikerer at dø.
Vi fik standset blødningen.
- Blev Ibrahim slået ihjel? - Start bilen.
- De svin slog ham ihjel, ikke? - Jo.
Vi skal til at begrave ham, men du er nødt til at falde til ro.
Vi finder en læge til dig. Prøv at bevæge dig så lidt som muligt.
Pas på derude, bedstefar. Sørg for, at ingen følger efter dig.
- Georgier-svinene er måske efter dig. - Rolig. Lig nu bare stille.
- Giv mig mit maskingevær. - Hvorfor? Der kommer ingen herind.
- Giv mig det. Alt kan ske. - Der kommer altså ingen herind.
Undersøg lommerne. Måske finder du nogle dokumenter.
Hvad mener du?
Deres slægtninge vil måske lede efter dem.
Så kan vi bringe dem hen til graven.
Du har ret.
De her georgiere er stadig drenge. Kun ham her er ældre.
Ja. De er kun drenge.
Ved du hvad? Lad os begrave de her georgiere sammen.
Og den skæggede begraver vi for sig selv.
- Så ved vi, hvem der ligger hvor. - Okay.
Ham her er stadig i live.
Vær ikke bange. Det er bare os.
- Hvem er det? Ibrahim? I live? - Nej, det er ikke Ibrahim.
Hvem er det så?
Kom med vand i en skål. Og et rent håndklæde fra køkkenskabet.
Han har en granatsplint i hovedet.
Nu har vi brug for Juhan. Ellers overlever han ikke.
Den anden skal også behandles.
Skynd dig at hente Juhan. Og vognen skal slæbes væk.
- Det er nemmere, hvis vi er tre. - Jeg har et godt kabel.
Vent.
- Sørg for, at han holder mund. - Hvem skulle han sladre til?
- Sin kone. - Hun er allerede i Estland.
Hvordan går det?
- Gør det ondt? - Ikke så meget.
Det gør allerede mindre ondt, takket være Allah.
Hvem har du bragt hertil?
En georgier. Han er hårdt såret.
Hvad? Er du bindegal?
Jeg slår ham alligevel ihjel. Du har spildt din tid.
Okay, tilgiv mig, men de slog min ven ihjel.
Slog du ikke to af hans venner ihjel? Eller kan du ikke tælle?
Jeg burde have slået tre ihjel. Nå, jeg skal nok ordne det her.
Du plejer ham til ingen verdens nytte. Det er forgæves.
- Hvordan har han det? - Tjetjeneren kommer sig snart.
Men georgieren... Jeg ved det ikke. Det vil tiden vise.
Hvad gør vi med splinten?
Husk at give ham indsprøjtninger.
Bare rolig.
- Hvorfor hallucinerer han? - Det er godt, at han gør det.
Så overlever han måske. Jeg kommer igen i morgen på samme tid.
- Hvad skete der? - Han spiste. Nu sover han.
Skal vi af sted?
Vent, jeg låser døren ind til georgieren.
Vi aner ikke, hvad den anden galning kan finde på.
- Lad os køre. - Sæt dig bag rattet.
Drej rattet til højre. Til højre!
Godt!
Okay. Skub, skub!
Jeg forventede en eksplosion.
- Det sker kun i biograffilm. - Film er bare fup og fidus.
- Hvordan har du det? - Ikke værst.
Jeg blev færdig med 20 kasser. Dem kan du godt tage.
De sårede ødelægger vores forretning.
Så hvad skal jeg gøre? Slå dem ihjel?
Det var ikke sådan ment. Jeg påpegede det blot.
Stop dit brokkeri.
Hvor mange plukkede du?
Alle dine kasser fra i går er fyldte.
Det lyder godt. Har du været forbi mit hus?
- Ja, her er nøglen. - Læg den under trappen.
- Hvad hvis nogen finder den? - Hvem ville lede efter den?
De kan jo bare sparke døren ind.
- Hvordan har de det? - Tjetjeneren har det godt.
Han spiste al maden. Han er ved at få det bedre.
Men georgieren?
- Tog du hans temperatur? - Det er ikke nødvendigt.
Hans hoved er varmt. Han hallucinerer konstant.
Læg nøglen her.
- Skal jeg hjælpe dig med kasserne? - Jeg klarer mig. Pas dit arbejde.
Jeg tjekkede vognen. Man kan knap nok se den fra vejen.
- Hvad tænkte du dog på? - Jeg dræber ham alligevel, bedstefar.
Om du så låser ham inde bag tusind låse, vil jeg hævne min ven.
Det er en hellig ting for os. Det vil du aldrig forstå.
At dræbe en mand, der sover?
Selv om han ikke er ved bevidsthed? Er det også helligt for dig?
Det vidste jeg ikke.
Jeg dræber ham, når han kan stå på benene igen.
Det begynder snart at regne.
Nej, det gør ej.
- De kommer her snart. - Hvem?
Georgierne. Eller russerne.
Og mandarinerne bliver hængende på træerne.
Ved du, hvad krigen vil blive kaldt?
- Citruskrigen. - Hvad mener du?
De kæmper om at få fat i mine mandariner.
Hold nu op med det der.
- De kæmper om landet. - Landet, hvor mine mandariner vokser.
Dine mandariner har gjort dig skør.
Når mandarinerne er solgt, rejser jeg til Estland. Det er et frit land nu.
Georgieren er vågen.
Tak.
Tak for alt.
Prøv at tale mindre.
- Jeg har en slem hovedpine. - Rolig.
Du får en indsprøjtning.
Er svinet vågnet op?
- Hvem er det? - Glem det. Han er skør.
- Jeg dræber ham alligevel, bedstefar. - Hør så efter.
I mit hus er der ingen, der dræber nogen, hvis jeg ikke vil have det.
Men hvis du stadig ønsker at gøre det, så må du dræbe mig først.
- Bedstefar, du har jo reddet mit liv. - Du hørte godt, hvad jeg sagde.
Godt. Jeg giver dig mit ord på, at jeg ikke vil dræbe ham i dit hus.
Men så snart han forlader det, så gør jeg det.
- Jeg håber, at vi ses i Estland. - Hvornår rejser du?
I morgen tidlig kommer der en bil og henter mig.
- Vær forsigtig. - Rolig nu.
En halv time til lufthavnen, og så er jeg hjemme.
Gud vil vise mig vejen.
Hvorfor bliver du her? Sælg mandarinerne og vend hjem.
Vores tidligere liv er forbi. Det her er afslutningen.
Du ved, hvorfor jeg bliver her.
Du burde tænke på dit barnebarn.
Mari har det godt. Jeg er ikke bekymret for hende.
Juhan... Tak.
Medicinen ligger i skuffen. Jeg har skrevet, hvordan du skal give den.
Pas på dig selv.
Er du allerede oppe at stå?
Jeg har det bedre. Jeg gad ikke at ligge ned mere.
Mit tøj klæder dig.
Rolig, rolig.
Du er nødt til at spise meget.
- For at genvinde din styrke. - Jeg har ingen appetit.
Spis så.
- Vil du have te? - Ja.
Tak, fordi du reddede mig.
Det var så lidt. Spis.
Jeg undskylder igen for det, jeg sagde.
Jeg er nervøs. Men normalt respekterer vi ældre mennesker. Meget.
Jeg tager imod din undskyldning.
- Gør såret ondt? - Ikke ret meget.
- Hvor begravede du min ven? - I skoven.
Hvad hedder du?
Ahmed.
Men du er ligeglad med mit navn?
- Fortæl mig det. - Jeg hedder Ivo.
Jeg er tjetjener. Soldat.
- Lejesoldat? - Ja.
Det er tydeligt.
- Har du nogen familie? - Ja.
De er grunden til, at jeg drog i krig. Jeg bliver godt betalt.
- Du drog i krig på grund af dem? - Du skal ikke begynde at moralisere.
Jeg respekterer ældre mennesker, men det vedkommer ikke dig, Ivo.
Du har ret. Jeg hedder Ivo.
Ivo...
- Hvor er mit våben? - Et sikkert sted.
Når du kommer dig, får du det igen. Også georgiernes trofævåben.
De tilhører vel også dig?
- Jeg vil gerne spørge dig om noget. - Så spørg.
Hvis jeg giver nogen mit ord, vil jeg hellere dø end at bryde det.
Nemlig. Sådan har jeg det også.
Så jeg behøver ikke at låse døren mere?
Ivo... Du, en ester, ville hellere dø end at bryde dit ord.
Men du spørger mig, en kaukasier, om jeg holder mit?
Det betyder alt for os.
Jeg lovede ikke at dræbe i dit hus. Så det gør jeg ikke.
Godt.
Men ester eller kaukasier... Det gør ikke nogen forskel.
Ivo, hvorfor rejste du ikke til Estland?
Det vedkommer ikke dig, unge mand.
Vores arbejde vil være forgæves, hvis ingen hjælper os.
Jeg har kun plukket to kasser. Jeg kan ikke plukke mere.
Hvis vi ikke får hjælp i morgen, så er vi på den.
Hvad sagde majoren?
At de kommer, hvis der intet sker.
Hvis der intet sker...
Hvis de ikke sendes andre steder hen. Og det sker ikke.
De har bevogtet landsbyvejen i to uger.
Hvorfor skulle der lige ske noget i morgen?
Det ved jeg ikke.
Det ville godt nok være sært -
- hvis soldaterne begyndte at plukke mandariner midt under krigen.
Du er sær. Majoren lovede det.
Gud hjælpe os. Jeg håber også på det.
Bare rolig, Ivo. De skal nok komme.
Rolig, rolig.
Det haster ikke.
God dreng.
Godt. Sæt dig ned.
- Hvordan har du det? - Mit hoved snurrer.
Det er da en bagatel. Vi tog det her ud af dit hoved.
Og dem her fra dine lommer.
- Vil du have te? - Ja.
Ahmed! Drik din te. Ellers bliver den kold.
Godt, fjender. Han hedder Ahmed, og han hedder Nika.
En fornøjelse at møde dig.
Du ved nok allerede, at du ikke har nogen grund til at være bange.
Jeg lovede ham, der reddede dit liv, at jeg ikke dræber dig i hans hus.
Hvis du vil leve, så gå ikke udenfor.
Stik end ikke hovedet ud af vinduet, for så hugger jeg det af.
Men må han godt pisse ud af vinduet?
Slut!
Slut.
Tilgiv mig, Ivo.
De kom ikke, vel?
Vil du have te?
Blæse være med mandarinerne.
Det er dumt at handle med mandariner midt under en krig.
Er han tilfældigvis i familie med dig?
Margus!
Kom ind. Hvad står du der for?
Det ved jeg ikke. Jeg tænkte, at du måske blev fornærmet.
Kom dog indenfor.
Lad os sidde udenfor. Vejret er godt.
Jeg vil ikke overlade dem til sig selv i for lang tid.
Frygter du ikke, at de slår hinanden ihjel?
Tjetjeneren gav mig sit ord.
- Og du stoler på ham? - Ja.
- Hvad med georgieren? - Han gav mig også sit ord.
Tja, hvis han gav dig sit ord...
Bliv ikke overrasket. Der findes stadig folk, som holder deres ord.
Og de holder begge til i dit hus?
Hold nu op med det der.
Vil du gerne have, at en af dem skal flytte over til mig?
Kampen fandt sted foran dit hus. De kørte igennem dit hegn.
Man kan se vognen fra den øverste etage på dit hus.
- Der er mere sikkert i mit hus. - Du har ret.
Kom og besøg mig i aften. Drengene går tidligt i seng.
- Lad os drikke lidt. - Okay.
Altså i aften.
Nu må du ikke blive vred... Men vil du ikke rejse til Estland med mig?
Ivo, skal vi finde en anden melodi? Den der driver mig til vanvid.
Jeg kan godt lide den. Jeg lytter.
Men hvilken slags musik kan du lide, georgier?
- Ikke den her. - Georgisk musik?
Jeg kan godt lide georgisk musik.
Og hvad med landet, som tilhører Georgien?
- Hvor ligger det? - Her.
Stedet, hvor du sidder, er Georgiens land.
- Nej, jeg sidder på en estisk stol. - Meget morsomt.
På en estisk stol, i et estisk hus, på abkhasisk jord.
Har du nogensinde gået i skole? Har I overhovedet skoler?
- Hvad? - Jeg spørger, om I har skoler?
Hvad smiler du ad, fremmede? Hvad har du mistet her i Georgien?
Jeg beskytter en lille nation mod onde fremmede som dig.
I har vist ingen skoler.
Du forstår ingenting. Du ved ingenting.
Har du studeret historien? Læst nogen bøger?
Jeg er ligeglad med, hvad du plaprer om.
Her er du i sikkerhed. Du kan bare plapre løs.
- Lad os gå udenfor nu. - Du kan ikke engang gå.
Jeg kunne dræbe dig med en klud. Det ville ikke være mandigt.
Bare vent, til du får det bedre.
Dit forbandede svin!
Hop ikke op, hvis din røv ikke kan bære dig, skiderik.
- Skrub ud af mit land, dit svin. - Jeg har jo sagt det, idiot.
Det her er ikke Georgiens land. Sov. Du har ikke meget tid tilbage.
Så er det nok, Ahmed.
Beklager. Sig, at han skal klappe i.
Du vil snart klappe i!
Rolig, rolig.
- Godmorgen, Ivo. - Davs.
- Hvordan går det? - Bedre.
Det er godt, at du har det bedre.
Sover din fjende?
Nej, han gør ej. Godmorgen.
Hvordan har hovedet det?
Det gør næsten ikke ondt, hvis jeg står op. Det er svært at ligge ned.
Gør som hestene: Sov, imens du står op.
- Talte jeg til dig? - Kan heste overhovedet tale?
Sikke en humor. Den passer til dit intelligensniveau.
Okay, jeg holder igen.
- Vil du have te? - Ja.
Skal jeg hælde den op?
- På dit hoved? - Bare prøv, dit svin.
Igen.
Tak.
Ivo?
- Er hun din datter? - Nej, hans barnebarn.
Hvad hedder hun?
- Det kommer ikke dig ved. - Der er nogle biler på vej herhen.
Ahmed, det er abkhasere. Når de kommer ind, udleverer du ham så?
Nej da. Jeg skal selv dræbe ham.
Godt. Så siger vi, at han er Ibrahim, og at I dræbte alle georgierne.
Og ingen spørger mig om noget? Ivo, giv mig mit maskingevær!
Vær nu ikke dum.
Du kan ikke tale, fordi du blev ramt i hovedet. Sid i tavshed.
Ved du, hvorfor du skal være tavs? Fordi jeg er den første, de skyder!
Selv hvis de taler grimt om georgiere, så forholder du dig tavs.
Godt. Han kan ikke tale på grund af sine skader.
- Hej, Ivo. - Hej, Aslan.
Vi så en georgisk vogn. I kløften ved siden af Margus' plantage.
Og der står en bil ved dit hus.
Hej, Margus.
Hvad er der sket? Hvor er georgierne?
De er døde. Tjetjenerne dræbte dem. Men vi reddede to tjetjenere.
- De er her, men de er sårede. - I dit hus?
- Kom ind, så I kan hilse på hinanden. - Jeg vil gerne trykke dem i hånden.
Kom ind.
Her.
- Sæt dig, broder. Du er såret. - Det går.
- Aslan. - Ahmed.
Aslan.
Det er Ibrahim. Han kan ikke tale. Han blev såret i hovedet.
Hvad? Sådan nogle fordømte svin.
Hvordan er det muligt? Hovedet er såret, og så virker tungen ikke?
Min nabo fik en mursten i hovedet. Bagefter virkede hans ben ikke mere.
Der er områder i hovedet, som styrer alle kropsdelene.
Her kan det være benet, her hånden. Forstår I?
Han fattede ikke en skid!
Jeg har en god vodka. Sid ned.
Nej, Ivo. Vi skal direkte til fronten.
De siger, at det er ét kaos.
- Hvad vil der ske? - Vi jager svinene ud.
- Tvivler du på det? - Nej, Aslan. Selvfølgelig ikke.
Drengene vil hjælpe.
- Hvor mange georgiere var der? - Tre.
De stødte ind i os på vejen og begyndte straks at skyde.
Vi vendte omkring, men de forfulgte os.
Ibrahim blev ramt i hovedet. Vi ramte hegnet og endte i plantagen.
Jeg havde tid nok til at ramme dem med en bazooka.
Flot, Ahmed.
- Ligger ligene i vognen? - Nej. Vi begravede dem i skoven.
Det havde været bedre at smide dem på vejen som køtere.
De er også mennesker. Unge mennesker.
Så siger vi det.
God bedring. Det vigtigste er, at du kommer til at tale igen.
Når vi får det bedre, slutter vi os til jer.
Tak, Ahmed. Vi er brødre.
Aslan...
Gør en god gerning.
Margus er ved at miste en stor mandarinhøst.
Der var en major, der lovede at sende mænd, men der kom ingen.
Måske kan I hjælpe os? Vi deler pengene senere.
- Hvor mange mænd behøver du? - 30. 40 er nok bedre.
Intet problem. I overmorgen kommer de her.
Vi opholder os ved floden i tre dage.
Og giv os ikke penge. Bare giv drengene nogle kasser mandariner.
Tak. Vi venter.
I overmorgen. Du har mit ord.
Se, Ahmed. Georgieren er udenfor. Ønsker du at dræbe ham?
Jeg gider ikke dræbe ham i dag.
Margus! Aslan lovede at sende 40 mand i overmorgen.
Det lyder godt!
- Kun kullene, Margus. Ingen flamme. - Det ved jeg godt.
Fryser du? Vil du have en jakke?
Nej tak.
Hvad planlægger du at gøre, når du får det bedre? Tilbage til krigen?
- Ved du det ikke? - Jo.
Så er det klart.
Spis og fortæl mig, om I har smagt noget som det før.
- Vi prøver. - Har du aldrig smagt det før?
Smag først og tal så.
Lækkert.
I georgiere kan ikke lave sjaslik.
Men I tror, I kan. Ligesom med alt andet.
Alt andet? Hvad kan vi ellers ikke?
- Mange ting. - Som hvad?
I kan ikke finde ud af at slås. Det kan I simpelthen ikke.
Grin du bare. I kan ikke, men I kæmper videre.
I taber hver gang. Det er morsomt.
Det er noget vrøvl. Du har slet ingen uddannelse.
- Du ved intet om historie. - Det ændrer intet.
I kan ikke lave sjaslik. I kan ikke slås. Sådan er det.
Lad mig vise dig, hvad jeg kan. Dræb mig så.
Vi sidder ikke i huset. Prøv så.
Så skal du se, hvad en georgier kan. Prøv så!
Godt. Lad os se.
Fald så til ro!
Sæt jer ned.
Sæt dig!
Ikke mere af det der.
Ellers sværger jeg... Jeg reddede jer, men jeg slår jer ihjel.
Hvad er der galt med jer, unge mænd? Hele tiden vil I dræbe, dræbe...
Hvem gav jer retten til det?
- Hvem? - Krigen.
Din idiot.
- Skal jeg hælde op til dig? - Værsgo.
Ikke til dig nu. Du er syg. Men lad os sige, at det er symbolsk.
Jeg drikker ikke. Hæld intet op.
- Hvad skåler vi for? - Døden!
Kom så, Margus.
Jeg kan ikke skåle for døden.
Hvorfor ikke?
Den er deres mor.
De er dødens børn.
Undskyld, Ivo. Det vil ikke ske igen, i Allahs navn.
Betyder det noget, om I dræber hinanden her eller et andet sted?
I bliver raske, drager til fronten og dræber dér.
Det er tåbeligt at tvinge jer til at sidde ved det samme bord.
Jeg vil skåle for livet.
Nej. For døden. Jeg skålede for døden!
Margus? Fik du løst dit mandarinproblem?
Ja. Jeg irriterer vist jer alle med mine mandariner.
Slet ikke.
Det handler ikke om pengene, selv om beløbene er store.
En høst som den her går til spilde... Det er synd og skam.
- Vi kunne hjælpe dig. - Ja.
Hold nu op. Jeg har allerede masser af hjælpere.
Lad os se, hvad Ivo laver. Han blev vist fornærmet.
Nej, han gjorde ej. Ivo pisser.
De bombarderede nok Aslan nede ved floden.
Måske vil du have noget at spise?
- Godmorgen. - Godmorgen.
- Hej, Ivo. - Hej.
Jeg vil give dig penge, så du kan rejse hjem til Estland.
Hvad taler du om? De penge kan jeg da ikke tage imod.
- Hvilken slags penge? - Den slags.
Jeg er lejesoldat. Det er min løn.
- Vi ærer kristendommen. - Vi ærer også andre trosretninger.
Men hvorfor taler du pludselig om religion?
Ikke for noget.
Hvem var de andre georgiere for dig?
- Hvorfor spørger du? - Jeg er interesseret.
Ikke særlig nære venner. Vi mødtes her. Men de var gode mænd.
Ibrahim var som en bror for mig. Vi voksede op sammen.
Det er jeg ked af.
- Jeg henter brænde. - Det skal jeg nok gøre.
Nej, jeg gør det. Jeg har brug for at bevæge mig.
Jeg er også ked af, at dine venner blev dræbt. Gode mænd.
Du skulle have taget imod pengene. Tilbuddet kom fra hjertet.
Jeg går ud og hjælper ham.
- Lad mig hjælpe dig. - Nej, jeg har brug for at bevæge mig.
Du kigger meget tit på fotografiet af mit barnebarn.
- Hvorfor? - Det gør jeg ikke. Du tager fejl.
- Nej. Du kigger. - Hun er ærligt talt meget smuk.
Jeg kan vist ikke lade være med at kigge på hende. Tilgiv mig, Ivo.
I virkeligheden er hun endnu smukkere. Hun hedder Mari.
Hun betyder alt for mig.
- Bor Mari i Estland? - Hun plejede at bo i det her hus.
Hun rejste med de andre, da krigen begyndte.
Hvorfor rejste du ikke med? Var det svært at forlade stedet?
Elsker du det her sted?
Ja, jeg gør.
Og jeg hader det.
- Har du nogen familie? - Kun min mor.
Min far døde for ti år siden.
- Brødre, søstre? - Jeg er enebarn.
Og hvad lavede du, da der var fred?
- Jeg er skuespiller. På teatret. - Jaså? Er du også med i film?
Sjældent. Der produceres ingen film her mere. Ingen har råd til det.
- Og så valgte du at gå i krig? - Ja. Jeg følte mig forpligtet.
Jeg sagde det ikke engang til min mor.
Når krigen er forbi, vil jeg tage til Tbilisi -
- for at se dig spille skuespil. Senere vil vi mindes de her dage.
Og Ahmed.
Nej, Ahmed vil sidde i teatret sammen med mig.
Og han vil klappe ad dig.
Kom her. Dig!
Gå væk fra vinduet og forhold dig i ro.
- Hvor er maskingeværerne? - Under sengen.
Men du rører dem ikke.
- Hvorfor smiler du, georgier? - Jeg er ikke georgier.
- Er du sikker? - Han er en af jer, gutter.
- Du bliver bare der, gamle mand. - Jeg er tjetjener.
- Sig noget på tjetjensk. - Jeg er tjetjener.
Jeg kom for at kæmpe på jeres side, men blev såret. Han fik mig på fode.
- Officer, jeg kender jeres major. - Klap i!
Er du åndssvag eller hvad? Sig noget på tjetjensk.
Sig noget, skiderik!
Hvad betyder det?
Han er vist georgier.
- Er du døv? - Det er "skiderik" på tjetjensk.
- Skyd ham, for satan. - Nej, han er en af jer!
Hold kæft! Adlyd mig.
- Måske er han en af os? - Nej!
Kast maskingeværet herover!
Dæk mig!
Det er slut, Nika. Det er slut. De er døde.
Margus!
Svin...
- Er du færdig? - Ja.
Der er kun dit kors her.
- Sådan? - Ja.
- Og Nika? - Vi begraver ham et andet sted.
Hvor?
Ved siden af min søn.
- Hvordan døde han? - Han faldt, da krigen begyndte.
- Hvem dræbte ham? - Det ved kun Gud.
Han drog straks i krig. For at beskytte vores land, sagde han.
Jeg prøvede at stoppe ham.
Jeg sagde, at det var ingens krig, men han hørte ikke efter.
- Så georgierne slog ham ihjel? - Ja.
- Men gør det nogen forskel? - Hvad mener du?
Du har begravet en georgier ved siden af din søn.
Ahmed, gør det nogen forskel?
- Svar mig. - Nej, det gør det ikke.
- Så tager du direkte hjem? - Jeg savner min familie.
Ivo, fortæl mig... Hvis jeg var blevet dræbt i stedet for Nika -
- ville du så også have begravet mig ved siden af din søn?
Ja.
Måske lidt længere væk.
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal takke dig.
Gå nu. Jeg kan ikke lide at tage afsked.